De flesta betraktar hyenor som fega asätare-
-som maktlösa väntar på resterna när de starkare, snabbare djuren äter.
De har fel. De är mycket mer än så.
Se på dem. Hyenor är brutala jägare. De är bara muskler och tänder.
Dess topphastighet är 56 km/h.
Den fläckiga hyenans hjärna är ovanligt stor för dess kropp.
Frågan är varför dessa hyenor utvecklade en så stor hjärna.
Det kan ha berott på miljömässiga utmaningar eller...
Eller som med vår hjärna av att leva i komplexa sociala grupper.
I 18 månader har vi sövt och märkt några-
-som jag lärt känna som individer.
Jag ser fram emot att få träffa dem på nästa resa.
Att studera hur dessa djur lever är mycket bättre än alla tv-program.
Kängorna verkar svåra att få av.
-Vad sa sök-och-räddningsfolket? -Jag kan undervisa i det här i USA.
Kom hit.
Jag har inte tagit jobbet än. Jag ville prata med dig om det först.
Vad finns det att prata om? Ta det, ta jobbet.
-Måste du svara? -Nej.
-Hej. -Äntligen!
-Vad har hänt? -Jos kompisgäng togs av polisen.
-Med droger. -Hade Jo droger?
Gräs, lite piller. Ta med henne.
-Vart? -På din fältresa.
Det är en jobbresa till vildmarken.
Exakt. Du kanske kan få henne att förstå, för jag kan inte det.
Jag får prata med henne.
Jo? Jo! Det är din pappa.
Hej, pappa.
-Vad händer, Jo? -Ingenting.
Mamma sa att du greps med gräs och dina vänner hade piller. Vad händer?
Jag sa till mamma att det inte var mitt.
Hon vill att du följer med på vår resa.
-Vill du inte det? -Inte med henne.
-Tally är icke förhandlingsbar. -Ska inte hon till nån katastrof?
Hon tar ledigt före sitt nya jobb.
-Det är hennes semester. -Kul, semester med Tally...
-Precis vad jag alltid drömt om. -Jo, lägg av. Okej?
Jo? Jo?
-Hon bara gick som vanligt. -Jag tror inte att det är så smart.
Vår dotter är inne på en dålig väg och jag behöver din hjälp.
-Hon behöver dig, Paul. -Ja. Okej. Du har rätt.
Jag pratar med Tally och ringer sen.
-Jaha? -Jo umgås med fel typer.
Hon är i trubbel igen. Miriam är helt utom sig.
Hon är bara 13. Det här är bara början.
Miriam vill att hon följer med oss.
Jag sa att jag skulle prata med dig först.
Jag måste göra det, Tal. Jag har inte varit hemma så mycket som jag borde.
Jag vet. Men vad ska hon göra där, Paul?
Vi har tältat i vildmarken förut. Det gör henne kanske gott.
-Hon var flickscout. -Hon är inte flickscout längre.
Det är sant.
-Vad kan jag säga? -Precis vad du vill.
Det gör du alltid.
-Okej. -Tack, älskling.
Det blir en häftig resa, va?
Ni är i Afrika, mina damer. Håll i er!
Är du okej, Jo?
Det där är de. Vi är på rätt plats.
Det är flockens matriark, en alfahona.
Har hon kuk?
Ja. Alla honor har en pseudopenis.
De urinerar, parar sig och föder genom den.
Skumt.
Vi hade hyenor i södra Ryssland ända fram till 1800-talets slut.
-Fascinerande. -Min mormor berättade om dem.
-Och jag bryr mig för att...? -Jo!
Titta!
Det ser ut som Violet. Jag har känt honom sen han var unge.
Vi döper dem innan vi vet deras kön.
-Det är två till där ute. -Ser ni? Hon är alfahonan.
Hon är vacker.
Vad gör du? Jag sa åt dig att stanna i bilen.
De kommer och kollar dig direkt.
-Anfaller de människor? -Om du sover biter de skallen av dig.
Om du hamnar öga mot öga med en, stå stilla. Rör dig inte. På allvar.
Nu förstår jag varför du tog med mig hit.
Så att du kunde mata hyenorna med mig.
Lägg av.
Förhoppningsvis kan vi i morgon studera deras matvanor.
-Hur ser det ut? -Det är bra.
Jag vet så lite om det här landet. Jag känner mig som en turist.
Duären turist.
-Jag är inte van vid att ha kjol. -Jag gillar den.
Den är sval och skyddar mot solen.
-Jo, kan du låta bli att plåta oss? -Visst...
Jag trodde att du ville ha lite bilder från din semester.
-Så du kommer ihåg den. -Jag kommer ihåg den.
Jo, du är irriterande.
Jag skojade bara.
Bråka inte med Tally, Jo. Hon är tuff.
-Hon har ballar. -Ja, vi vet att hon har dina ballar.
Kan inte du köra, Tally? Jag sitter där bak.
Visst.
Unga tonårshyenor är alltid osäkra på sin rang i klanen.
Särskilt honorna. De bråkar alltid om sin status.
Jag vill prata med mamma.
Det suger här, mamma. Det är varmt och tråkigt.
Alla pratar bara om hyenor. Hyenor, hyenor, hyenor...
Här finns inte ens vattenhål att bada i. Här finns ingenting.
-Jag vill jättegärna åka hem. -Okej. Jag får prata med din pappa.
Mamma vill prata med dig.
-Du blir glad när jag åker. -Nej, jag vill att det ska funka.
-För din pappas skull. -Han bryr sig inte.
Jag är ingen hyena. De kommer alltid först, vet du.
Snälla du.
Mamma vill att du försöker lite till. Det vill jag med, Jo.
-Okej, Jo, hjälp Tally med kärran. -Det är lugnt, jag klarar det.
-Hon klarar det, pappa. -Jag ska hjälpa dig.
Okej, Jo, du kan hjälpa mig att hugga ved.
Lagarbete är oumbärligt. Det ger en nån annan att skylla på.
-Jag går till tältet. -Va?
-Jag trodde hon skulle gilla det här. -Hon gillar sin iPad.
-Så vad kan vi göra? -Jag måste prata med henne.
-Jag önskar bara... -Vad?
Du kanske kan kämpa lite mer. Hon är bara ett barn.
Jag var i Haiti och hjälpte föräldralösa barn. Det var kämpigt.
Det här är inte Haiti. Ungdomar är så här.
-Hon är min dotter. -Okej. Jag ska försöka.
Varför är här inga fåglar och djur?
De har väl gått iväg för att hitta vatten.
De låter smartare än vi.
-Trivs du här? -Ja.
Öppen och fridfull skönhet. Det låter bättre på ryska.
-Allt låter bättre på ryska. -Åk hem till Ryssland då.
-Snälla Jo, kan vi bara prata? -Pratar vi inte nu?
Vi älskar båda två din pappa. Och jag vill gärna bli din vän.
Vill du bli min vän? För att du tror att pappa inte lämnar dig också då?
Varför är du så arg? Vad har världen gjort mot dig?
Undrar du nånsin varför vilda djur ibland äter sina ungar?
Jävlar!
Den funkar inte längre! Batteriet är dött.
-Kom igen, Jo. -Kan du fixa den, pappa?
-I morgon bitti. -Nu!
Jag förstår dig inte, Jo. Du beter dig som en bortskämd unge.
Du är här för att polisen tog dig.
-Det var inte nödvändigt, Tally. -Det är sant.
-Det är inte din sak att säga det. -Jag vet att du känner skuld.
Men hon får inte behandla dig så här.
Du är inte förälder. Du har ingen aning. Okej?
Kom, Jo. Vi laddar din iPad i bilen.
Förlåt, pappa.
Överväg bara möjligheten...
...att du kan vara här med oss, med mig, på en plats jag älskar...
...en plats där jag jobbar, och ha roligt.
Ta in allt utan att vara på iPaden hela tiden.
Kan du göra det?
Det finns ingenting för mig här. Det är okej för dig och henne.
-Kan jag inte få åka hem, pappa? -Om du vill det, Jo, så får du det.
Men du måste förstå att Tally inte försvinner.
Jag älskar henne. Hon ska faktiskt flytta till USA.
Och när vi kommer hem hoppas jag att du kan anstränga dig lite mer.
Så du går inte tillbaka till mamma?
Nej, älskling.
Din mamma och jag... Vi älskade varandra mycket.
Men till slut ville vi olika saker.
Ja, som att hon ville ha dig hemma ibland. Du lämnade mig också, vet du.
Jag är ledsen om det känns så.
Jag skulle aldrig lämna dig.
Jag är ledsen, tjejen, men du får dras med mig.
Mamma sa att du bara behövde tid.
Du hade kommit hem igen om du inte hade träffat henne.
Så är det inte.
Om du tror att jag en dag försvinner och slutar älskar dig...
Det kommer inte att hända.
Det händer aldrig. Okej?
Se på dem. De äter upp allt, ben och allt.
Därför ser folk på dem som de gör.
I vissa kulturer tror man att de bär på deras förfäders andar-
-och fungerar som stammens väktare.
De flesta afrikanska myter förknippar dem med det övernaturliga.
Titta på det där.
Jo, kom och kolla på det här!
Jo? Var är hon?
-Jo? -Jävlar.
Jo! Var är du?
Vart kan hon ha tagit vägen? -Jo?
Hände nåt? Sa du nåt till henne?
-Nej, det gjorde jag inte. -Jo!
Jo, snälla, svara!
Jo!
Där är hon!
Jo? Vad gör du?
-Kollar hur landet ligger. -Varför svarar du inte?
-Trodde du en hyena hade tagit mig? -Det är inte roligt, Jo.
Många djur lever här.
De kan slå till snabbt och tyst och slita av dig halsen på nolltid.
Kom ner hit och sätt dig i bilen.
-Hjälp mig. -Du skrämde mig. Jisses...!
Okej.
Tally. Vi ska låta Jo åka hem. Jag pratade precis med Miriam.
Det funkar inte på den här resan. Kanske nästa gång.
Vi kör till Johannesburg och sätter henne på planet.
-Hennes mamma hämtar henne i USA. -Inte "vi".
-Jag stannar här. -Nej, du ska med.
Ni två behöver tid för er själva. Det är du skyldig er båda.
Okej.
Förlåt för i går. Det var inte meningen att bli arg.
-Du hade rätt. Jag är inte förälder. -Nej, du hade rätt.
Jag lät min skuld komma i vägen.
Jag hoppas bara att det inte har förstört nåt.
-Det tillåter vi inte. -Är det säkert?
I min familj var det alltid inbördeskrig.
Jag kände mig säkrare ensam tills jag mötte dig.
Du är min familj, Paul.
Trots att jag måste dela dig med hyenorna.
Om generatorn strejkar, ring med den soldrivna satellittelefonen.
Jag kan använda en satellittelefon. Glöm inte den här.
Tack.
Då ses vi om några dar.
Jo?
Lycklig resa.
-Är du klar? -Ja.
Kommer du att sakna mig?
Jag måste komma ihåg dig för att sakna dig.
Gift dig aldrig med mig, Tal!
Lugn, det ska jag inte göra. Så fria aldrig till mig!
-Jo. -Pappa?
-Du tar väl inga droger? -Va? Nej. Lägg av.
För om du gör det så hoppas jag att du är ärlig mot mig.
För jag bryr mig om dig. Jag är din pappa.
-Jag älskar dig, Jo. -Och jag älskar dig, pappa.
Vad är det där? Där borta.
Var är du, Paul O'Malley?
När ni åkt tog sig två hyenor in i förrådstältet och välte bordet.
Jag förlorade nästan allt vatten. Satellittelefonen är död.
Och varje gång jag ser en dammvirvel där ute-
-tror jag att det är du som kommer.
Vattnet är nu helt slut, så jag följer kartan till nästa vattenhål-
-och så väntar jag på dig där.
Paul?
Kommer du att sakna mig?
Jo.
Drick, Jo.
Du måste dricka.
Bra.
Jag förlorade Paul. Jag ska inte förlora dig också.
Det kommer nån.
-Det är de! -Packa väskorna.
Vi flyttar allt det här.
Dit bort!
Ta presenningen!
De ska ta mig.
De hittar oss inte. Vi gömmer oss här tills de har åkt. De tar dig inte.
-Trevligt. -Ja, det är inte vackert.
-Men ett sjujävla skott. -Flickan är borta.
-Hur länge klarar hon sig här ute? -Inte länge.
Du skulle ha låtit mig få skjuta henne också.
Det hade varit snällare.
Vad kan jag säga? Fel ställe, fel tillfälle.
Vad fan?
-Foy! -Käften.
Vad fan är det för fel på dig?!
Vad det är för fel på mig?
-Pang! -Är du klar? Har du haft ditt roliga?
-Nu gräver vi ner honom. -Jag rör inte det jävla aset.
Du sköt den jäveln. Sluta kröka nu och röj upp efter din blunder.
Nån var tvungen att göra det. Han såg vapnen på flaket.
Vad hade du gjort? Kört iväg?
Så där. Kom nu. Vinden har snart jämnat ut det.
-Ja? -Vad fan gör ni där ute?
De väntar på er vid gränsen. Stick därifrån. Nu!
Vi är på väg.
Vem pratade du med?
Mallick. Han ville veta var vi var och varför vi dröjde så.
Vad sa du till honom?
Att du fick läge på en noshörning och du kunde inte behärska dig.
Nej. Jag sa att en man kom när vi lastade vapnen-
-och att du löste det.
Okej?
Nu avslutar du jobbet.
Du kan sluta sopa nu. Vi är tillräckligt långt därifrån.
Du borde inte kräkas upp din mat. Vi har inte så mycket kvar.
-Du mår bättre nu. -Jag är hungrig.
Det finns lite mat i väskan.
Vi måste ransonera varje dag.
Om vi är försiktiga kan vi klara oss.
Är inte det där en väg? Om vi kan ta oss dit kan vi få lift.
Där kommer männen att leta efter oss. Vi följer de markerade vattenhålen.
-Men vart ska vi? -Till den här lilla stan.
Den enda inom 16 mil.
Ta kartan. Du kan vara kartläsare.
Behåll kläderna på och skydda huden mot solen.
Akta dig för var du sätter händer och fötter.
Om vi kommer ifrån varandra, stanna där du är.
Jag hittar dig.
Han stannade.
-Han skulle inte ha stannat. -Varför? Varför stannade han?
Vad är det där? Där borta.
Vänta. Vi kollar det.
Stanna här lite.
-Hej, killar. -Vi har allt under kontroll.
Behöver ni hjälp?
De såg ut att behöva hjälp.
Han sa att det är öknens lag.
-Vem fan är du? -Vad fan gör du?
Hör på, kompis. Stick härifrån!
Kliv in i din bil och kör.
Jo, hoppa bak!
Lägg dig ner.
-Vad fan gör du? -Ta det bara lugnt.
Foy!
Låt honom köra!
Du skulle ha följt med oss. Du kunde ha stoppat honom.
Jag åkte för att du var här. Annars hade jag stannat hos honom.
Han är död på grund av dig.
Jo?
Jo, vad gör du?
Hejsan.
-Var kom du ifrån? -Vi behöver hjälp.
-Är det nån annan där ute? -Tally.
-Hon kom hit med mig. -Kom. Det är bäst du sätter dig.
Jaha... Behöver hon hjälp?
Och du behöver vatten, va?
Har ni ett fordon där ute?
Har ni en satellittelefon så att jag kan ringa henne?
Lite vindruvor?
-Vart är ni på väg? -Till den närmaste staden.
-Många mil härifrån. -Till fots?
Knasigt. Jag kan hjälpa er.
Peka bara ut var hon är, så kör jag och hämtar henne med min bil.
I den här typen av område hjälper vi alltid varandra.
Är det inte så?
Kommer ni äntligen? Tack så hemskt mycket.
-Vem fan är hon? -Jag väntade på er förklaring.
Jag har aldrig nånsin sett henne förut.
Hey! Hey, hey! Stopp där.
Lugn. Sätt dig.
För en flicka med "en kula i skallen" så verkar hon må ganska bra.
Vi trodde...att öknen skulle fixa henne.
-Det fixar jag här och nu. -Stoppa ner den.
Stoppa ner den. Ni förstår, det finns en kvinna där ute.
Så länge vi har flickan här och flickan lever-
-så går den där kvinnan ingenstans.
Bara en sak... Vad exakt hände där ute?
-Gjorde kvinnor och barn er blödiga? -Vi såg ingen annan.
-När vi kom... -Håll...tyst.
Är vi på samma sida, killar?
Jag driver en mångmiljonverksamhet.
Ni gör körningar. Inget annat. Inget tjafsande.
Lämna inga vittnen efter er. Har jag rätt eller fel?
Vad händer? Vem är hon? Var kom hon ifrån?
Foy, det är bäst att du röjer upp efter röran som du satte oss i.
Ta den där kvinnan. Sen kan du komma hit och leka med flickan.
-Vem ska göra körningen? -Det ska väl du.
Foy klantade sig igen. -Jävla loser.
-Se det som gjort. -Tack.
-Dibs. -Ja?
Ta flickan.
-Sätt henne i tältet. -Klanta dig inte igen, Foy.
Var inte rädd. Vi ska ta hand om dig.
Ta lite. Det är nyttigt.
Det där är värstingövervakning.
Den hittar en kackerlacka i sanden. Din vän är helt jävla chanslös.
Inte när jag kollar.
Man måste hålla blicken fokuserad. Fokuserad.
För mönstren i sanden kan vara väldigt luriga.
-Jag sa att vi skulle ha dödat henne. -Tyst!
Man måste titta noga, för saker kan bara poppa upp.
Saker kan gömma sig i sanden.
Gör inte om det där. -Bind henne den här gången.
Vad fan...?
Då var det ordnat.
Dib, hjälp mig.
Titta på den här skönheten.
Det är den nya versionen av PSG-1. Prickskyttegevär.
Ge mig magasinet. Kaliber .50, min vän.
Jo?
Man kan skjuta ner en jumbojet med den här jäveln.
-Har nån nånsin gjort det? -Inte vad jag vet.
Men nån gång ska ju vara den första, min vän.
Kom!
Hallå?
Vad då, ni kommer tidigt?
Mina killar ska göra en leverans, så jag börjar få lite ont om folk.
Kolla det.
Inga problem, sir.
Foy? Är det du?
Foy!
-Rör dig inte. -Tally.
Rör dig bara inte.
-Vad fan gör du? -Hon är borta!
Kom ner hit. Du hörde mig. Kom ner!
Jävlar.
Okej, min vän. Vart fan ska du?
-Låter du henne sticka? -Vi tar henne i morgon.
Hon kommer inte så långt. Planet får leta rätt på henne.
Du måste göra en hämtning. Annars hamnar jag i en grund grav.
Tally.
Tally!
Det var dumt. Jag kunde ha oskadlig- gjort honom, men jag dödade honom.
Hon är nog ingen jävla hemmafru.
De där männen kommer efter oss, va?
Det måste de göra. Vi såg för mycket.
-Jag skulle inte ha gått in i lägret. -Nej.
-Jag visste inte. -Jag vet.
-Kan vi inte stanna lite till? -Nej.
För varje timme som vi går så utvidgar vi sökområdet.
Ju större område, desto svårare för de där männen att hitta oss.
Nu går vi.
Kom.
-Nej, Jo! -Vad är det nu?
Vi kan inte dricka det. Det gör oss sjuka.
-Varför gick vi ända hit då? -För att vi inte visste.
Det är så korkat!
Förlåt.
Jag är hemskt ledsen.
Spring, Jo!
Tally!
-Nej! -Jo!
Jo, var är du?
Jo!
Är du okej?
Efter stormen såg jag dig inte. Du var som uppslukad av jorden.
Jag tog dagboken och gömde mig sen här.
-Jag börjar cirkla över området nu. -Tack, Alpha-1. Tack.
Tror du att det är de som letar efter oss?
Vi tar inga risker.
Jag tyckte att jag såg nåt röra sig där nere.
Kolla det. Flyg över igen för säkerhets skull.
Uppfattat.
Inga tecken på liv. Jag sticker.
Okej. Kolla bara vattenhålet igen.
De kan inte ha kommit långt i den här hettan.
Det är bara ett vattenhål till före den lilla stan.
Kom. Nu går vi.
Mitt ben! Nåt bet mig!
Vänta. Jag hämtar grejerna i förbandslådan.
Slappna av, Jo.
Det här är adrenalin som jag ger dig.
Du behöver det här också.
Antihistamin.
Du måste.
Försök att andas långsammare.
Långsammare. Långsamma andetag.
Jag ska springa till vattenhålet. Jag kommer tillbaka så fort jag kan.
Lova mig: långsamma andetag.
-Ja, chefen? -Vänster.
Upp!
Jag har också en dotter.
Spring nu. Nu, spring!
Jag tog inte jobbet för att döda kvinnor och barn.
Du vet vad jag måste göra nu.
Du behöver inte göra nåt som du inte vill göra.
Bodley!
Det otroliga med hyenan är hur den slåss på liv och död-
-mot mycket större djur.
De försvarar sig själva och ungarna ända till slutet.
Åh, Jo!
Han var här igen.
Som morgonen häromdan när du sov.
Pappa.
Det var pappa.
Jag vet. Jag har också sett honom.
Kom. Nu går vi.
Du är okej.
Du är utom fara.
Doktorn undersökte henne.
Hon är okej, va? Är hon vaken?
Hon sover mer normalt nu.
Jag höll på att bli galen av att tänka på vad som kunde ha hänt.
Jag är hemskt ledsen, Tally. Jag tar nästa plan.
Miss Rubin? Vi borde titta på ert ben nu.
Du sov i över ett dygn. Inte så konstigt efter allt.
-Vad är Jo? -Hennes mamma hämtade henne.
-Hur mår hon? -Bättre.
Hon sa inte hej då.
Jag läste om er två i tidningen, om vad ni gjorde.
Om hennes pappa också. Jag beklagar verkligen.
Jag ska aldrig mer äta torkad frukt. Jag har fått nog av det.
-Höll det dig vid liv? -Nej, Tally gjorde det.
Här. En ostburgare och chokladmilkshake.
Förlåt, jag drack lite. Jag insåg inte att jag behövde mer än en.
Hej.
-Gumman, om vi missar planet... -Så går nästa först om några dar.
Vad ska du göra?
Jag lovade att återvända. Jag behöver ta farväl.
Mamma, jag vill följa med henne.
-Jag vill också ta farväl. -Gumman...
Det är ett mirakel att du överlevde.
Det är inget mirakel.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2017
Ansvarig utgivare: Timo Lahtinen